DRAB I HOVEDSTADEN: SOLDAT SKUDT I SKRIFTESTOL
Godmorgen, syndere. Det kan jeg sige, for jeg er også en synder.
Jeg kender skørlevnedets dunkle vej, for jeg har gået ad den.
Men nu er jeg på vej til Guds lys og inviterer jer alle til at tage med.
Alle er velkomne: Sort, hvid, synder eller helgen.
- Selv I papister er velkomne. - Tak, fader. Jeg mener pastor.
- Jeg er glad for, at mor ikke så det. - Jeg var høflig. Lad mig nu være
Huset var halvfyldt i går aftes og bliver det igen i morgen.
- Hvad skal jeg gøre ved det? - Være bekymret ligesom jeg er.
Swede kommer snart på besøg.
- Det må være den nye vilde pige. - Hvad mener du?
Mr. Toole fortalte mig hele historien.
Hun blev taget til fange som lille pige og solgt til en af hedningene.
Nogle siger, hun var slave, andre, at hun var indianerprinsesse.
Dig og dine skrøner. Hun er bare en luder.
Så gå hen og snak med hende. Bevis, at jeg er en løgner.
Godmorgen.
Jeg har hørt, at han købte ham en drink først. Og så lemlæstede han ham.
- Han dræbte ikke Johnson. - De ville hænge ham.
- De gjorde det ikke. - Ikke endnu.
Goddag, mr. Bohannon. En fin dag, ikke sandt?
Fin eller ej, så har vi en lang arbejdsdag foran os.
Mr. Kretschmar... Der skal planeres ned til det næste mærke.
Mr. Toole... Dine mænd skal ned, hvor skinnerne slutter.
- Der er et tog, der skal losses. - Javel.
- Elam... Du og dine mænd... - Jeg hedder mr. Ferguson.
Elam... Du og dine mænd skal ned i udgravningen.
Jeg skal bruge mænd, som ikke er bange for hedningene.
- Mænd, som gerne vil tjene lidt penge. - Hvad handler det her om?
'Vestens blonde jomfru'. Mrs. Lily Bell.
Hun er taget til fange af cheyennernes hundesoldater.
Og mr. Durant har lovet en dusør til de mænd, der redder hende.
Ingen skal nogen vegne. Så er der ikke noget job, når I vender tilbage.
Dix, du tager nordpå. Bolan, sydpå.
- Dig... dig... dig. - Jeg kan ikke afse de mænd.
- Mr. Durant vil have hende fundet. - Han vil have bygget en jernbane.
- Dig og dig. - Glem det.
Chef... Lad dem tage af sted. Vi kan både lave deres job og vores.
Tag dine mænd og forsvind herfra.
En ting til. Jeg leder efter en mand, ved navn Harper.
Frank Harper. En ven af Johnson. Jeg har noget til ham.
Jeg tror, han er ude med tømmerholdet. 25-30 km mod vest.
Er det en kugle? Det, du har til sergent Harper?
Har du ikke noget arbejde? Jeres eget og deres.
Kom i gang.
Folk er bange. Indianermassakren.
De har set ligene, hørt historierne. Dine historier.
- Jeg har brug for soldater. - Vi mistede syv mand i går.
De forlod Union Pacific. Jeg vil tro, at flere stikker af i aften.
Mændene foretrækker at beholde skalpen.
- Er du bange? Hvad med dig? - Faktisk, så...
Så er det godt! Hvorfor vil du skide på min jernbane?
Med vores nuværende fart når vi ikke 65-kilometer-mærket.
Så jeg vil foreslå, at vi retter ruten ud.
- Ruten forbliver den samme. - Men deadlinen er blevet fremskyndet.
Hold dig til planen. Jeg skal nok realisere den.
- Morer du dig? - Nej.
Jeg glæder mig bare til igen at se Dem knuse det, der står i vejen.
- Fortsætter eftersøgningen? - Efter kortene, ja.
- Efter kvinden, Lily Bell. - Vi leder. Til trods for mr. Bohannon.
Du er stadig mere optaget af morderen end af min jernbane.
Nej. Men Johnsons morder vækker fortsat bekymring.
Men vigtigere er... Bygger min nye sjakformand min jernbane?
Det gør han. Alligevel er det noget ved manden, der ikke helt stemmer.
"Til Jordan Crane, Washington D.C. Stop."
"Ærede senator. Arbejdet fortsætter i højeste gear. Stop."
"Men fjendtlige indfødte truer fremskridt. Stop."
"Civilisationens fremmarch i fare. Stop."
"For at hele nationen må vi fordrive de vilde. Stop."
"Ellers vil de vilde fordrive os."
Mrs. Bell... Mrs. Bell...
- Taler du engelsk? - Ja.
Flyt dig.
- Hvem er du? - Joseph Black Moon.
- Cheyenne? - Kristen.
- Stå stille. - Jeg er ubevæbnet.
- Hvad gjorde du ved hende? - Jeg gjorde ikke... Jeg reddede hende.
Fra indianerne?
Ja. Hun fik en pil i skulderen. Jeg tager hende med til jernbanen og lægen.
- Hvornår skete det her? - For to-tre dage siden.
Der er et kirurgsæt i min saddeltaske.
- Her. - Hold hende fast.
Stop! Hold op!
Et øjeblik.
Chefen siger, at vi både skal lave vores arbejde og deres.
Men hvorfor er den sorte røv så ikke hernede sammen med os?
Man skal kende sin plads. Det var slemt før i tiden.
Misforstå mig ikke. Mine herrer drev mig hårdt... næsten i graven.
Men nogle ting var bedre dengang. Man kendte sin plads.
Psalms...
Mindre snak, mere arbejde.
- Knus nogle sten for mig, neger. - Hvad om jeg knuser dit hoved?
- Har du noget, du vil sige til mig? - Ja, det har jeg.
Hvorfor skal vi gøre de hvides arbejde? Nå jo... Fordi du tror, du er hvid -
- og ikke den husslave, du er.
Vi skal lave deres arbejde... og vores arbejde.
Men det er ikke for deres skyld. Det er for vores.
De hvide giver dig intet. For de vil have, at vi mislykkes.
De vil alle have, at vi mislykkes.
- Tager du af sted? - Ja. Jeg har et ærinde.
Tak, fordi du hjalp hende.
For pokker.
Du har ikke tænkt det igennem, vel?
Hvis en indianer bringer hende tilbage til byen, overlever han ikke.
- Men jeg bor der... i kirken. - Du fatter det, vel?
De bragte dem ind i går. Alle så, hvad de havde gjort med ligene.
Hvorfor skærer de dem op? Hvad får dit folk ud af det?
- Dit folk har gjort meget værre ting. - Ja, måske.
Men det afholder dem ikke fra at flå dig levende, når du kommer med hende.
Jeg er nødt til at tage hende.
Hvorfor arbejder jeg hårdere end dem, men tjener tre dollar mindre?
Det giver slet ingen mening.
- Vi arbejder lige så hårdt som dem. - Ja, det gør vi.
Hvorfor får vi så ikke den samme belønning?
- Du er tosset. - Vi fortjener også en mundsmag.
- Vi kan ikke gå derind. - Du er vel ikke en bøssedreng, Psalms?
Jeg ved, at du bliver liderlig. Du står bag det telt hver aften.
Du bliver jo blind.
Hvis du går derind, kommer du ud dinglende i et reb.
- Du er da ikke bange, vel? - Fandeme jo.
Men det er jeg ikke.
Hun havde et spidst ansigt og en dejlig rund røv.
Hvad vil du, din muldyrfarvede starut?
Bruge nogle penge ligesom dig.
Som mig, siger han. Har du set dig i spejlet for nylig, mr. Ferguson?
Synes du, vi er ens, så tager du fejl. Han har et fjæs som en kulkasse.
- Pas dig selv. - Er du mand for at tvinge mig?
Jamen er det ikke mr. Toole? Pas på, piger. Han er tilbage.
Vi kalder ham 'klingen', for han giver dig kniven.
- Og hvem er du så? - Din næste kunde.
Se ham. Han kan ikke engang score en luder, som alle de vilde har pulet.
Er det den her, du leder efter?
Min skulder føles meget bedre.
- Hvor er Joseph? - Han tog af sted.
Det er alt for sent og for vådt til at hitte rede i en indianer.
Vi har ikke fået hilst på hinanden.
Cullen Bohannon. Jeg arbejder for jernbanen.
- Har jeg gjort noget? - Nej. Det handler om, hvem du er.
Hvad mener du?
Du er hverken luder eller squaw. Du burde ikke være herude.
Du ved ikke, hvem jeg er, eller hvad jeg er i stand til.
Nej, og jeg er helt ligeglad.
"Anmodning om militærstøtte tages op til overvejelse."
"Meget bekymret over de manglende fremskridt."
"Må have klarhed over konsekvenserne af tab af landmåler."
Den ærede senator er meget bekymret.
Havde han været i mine sko, ville han overveje selvmord.
Pokkers... Henri!
Foragten i dit blik minder mig om min kone hjemme i New York.
Det, Hannah ikke begriber, er...
...at når de fleste mænd søger den varme glød, som kun whisky kan give -
- så tyller jeg for at give næring til et inferno.
Der er en ild i min bug, som skal fodres.
Ellers ser vi aldrig Stillehavet.
Og accepterede Deres kone den undskyldning, monsieur Durant?
Faktisk ikke.
Beklager. Du gik glip af den sidste forestilling.
- Åh... Javel. - Mr. Durant! Det er en ære.
- Synd, at I har lukket for i aften. - Næste forestilling er i morgen.
Stille, dit kvaj. Det er Thomas Durant. Han skal have en privat forevisning.
- Tak. Hvor meget? - Fem...
Dollar. Det er markedsprisen for en privat forestilling.
Mickey, showtime.
Jeg har fulgt Deres bedrifter og investeringer, siden jeg gik i land.
Hvordan De kom fra ingenting, og arbejdede Dem op.
- De er en gentleman og kapitalist. - Tak.
Jeg formoder, at I er immigranter fra dette smukke land?
Ja. Fra grevskabet Wicklow.
Vi forlod vores moder og fire brødre for at søge lykken i Den nye verden.
I forlod et smukt liv for at komme og rulle jer i denne snavs og elendighed.
Det er bedre end at sulte ihjel.
I kunne være blevet i New York, Boston, eller Chicago. Der er job nok.
Men I valgte at komme her. Det undrer mig.
Jeg ved ikke helt, hvad De mener.
Dig og tusind andre, som fulgte mig herud...
Jeg er oprigtig nysgerrig... hvorfor?
Tja... Det virkede som en fornuftig ting at bruge tid og kræfter på.
Sådan var det slet ikke. Jeg husker det, som var det i går.
- Hvad er det, du husker? - Vi var drenge, jeg og Sean.
Vi havde aldrig været længere væk end den smule jord, vores far dyrkede.
Og en dag hørte vi fløjten.
Det var Dublin-toget på sin daglige tur.
Vi hoppede om bord på kalorius. Det kørte os helt ind til byen.
Ja. Jeg kan godt huske det. Jeg havde aldrig følt mig så fri.
- Gav jernbanen jer frihed? - Ja.
Og vores far gav os en omgang, vi aldrig glemmer.
- Jeg bad til, at du holdt dig væk. - Det er mit hjem.
Det er ikke trygt lige nu for en, som er født uden Guds nåde.
- Men jeg er jo døbt, pastor. - Folk har alligevel deres fordomme.
- Det er ikke din fejl. - Jo. De var fra min stamme.
Vores hundesoldater. Det var dem, der gjorde det her.
- Det var ikke din familie. - Jeg genkendte pilene.
Det var min bror.
Du må ikke sige det til nogen. Tal aldrig mere om det her.
Men det er sandheden.
Aldrig.
- Der er du jo, lille mis. - Hvad vil I?
Vi vil have dig. Vi har ledt overalt efter 'vestens blonde jomfru'.
- Vi vil redde dig. - Ellers tak. Jeg klarer mig.
Nej. Du undslap med nød og næppe en massakre.
- Du er blevet besudlet af hedningene. - Nu er De uforskammet.
Hvis du ikke kommer med os, får vi ingen belønning.
Ja, der er en dusør på dit hoved. 1000 dollar i guld.
Tag hende.
- Rolig nu, min pige. - Hold jer væk!
Du gør det her unødigt ubehageligt.
Mrs. Bell! For pokker da.
Mit øre... Hvor er det?
Stands.
Døden er ikke fremmed på dette gudsforladte sted.
Døden venter i jernbanearbejdernes hårde arbejde eller i en præriebrand.
Døden venter i bunden af en whisky- flaske eller i en rygende pistol.
Døden kommer som sult, oversvømmelse, pest og meget andet.
Men, ja, brødre, døden venter. Og han vil sanke sin mørke høst.
Men skal vi være dødens medskyldige?
Skal vi lyde hans bud?
Jeg ved, at jeres hjerte søger hævn for de mænds død.
Det ved jeg. Men har vi ikke set krig nok?
Drab nok? Blodsudgydelser nok?
"De skal smede deres sværd om til plovjern...
...og deres spyd til vingårdsknive. Folk skal ikke løfte sværd mod folk."
"Og de skal ikke mere oplæres til krig... aldrig mere."
Esajas... kapitel 2, vers 4.
"Væk heltene, lad alle krigerne rykke ud!"
"Smed jeres plovjern om til sværd og jeres vingårdsknive til lanser!"
Joel... kapitel 3, vers 10.
Jeg er også led og ked af krig, pastor.
Men vi må hele tiden spørge os selv: Hvad er værd at kæmpe for?
Hvad er værd at sætte livet på spil for?
Robert Bell gav sit liv for dette forehavende... denne storslåede idé.
Og jeg lover jer, at han ikke døde forgæves.
For han vidste, hvad denne jernbane vil betyde for os som nation.
Han vidste, at denne jernbane er en nyvunden frihed.
Ikke bare frihed til at rejse langt, men friheden til at vælge sin skæbne -
- friheden til at søge lykken i dette utæmmede land.
Og vi kan ikke lade den frihed blive truet -
- af lurvede bander af plyndrende undermennesker.
Men det betyder ikke, at der ikke findes en fredelig løsning.
Hvis de lægger deres køller og sten fra sig -
- og komme ind i folden som denne unge mand...
...så vil vi forhandle fred. Se på ham.
Han går i vores tøj, snakker vores sprog.
Vasket i Frelserens blod.
Hvis disse voldelige nomader, som vandrer på de store sletter -
- er villige til at gøre som ham, så kan vores mission ende fredeligt.
Hvis ikke... så er de selv skyld i deres egen undergang.
Det er måneder siden, jeg har set sådan en...
Møgbule? Klarer du den selv herfra?
Rider du ikke ind med mig?
- Kirken og lægen er lige frem. - Vent... Hvad med dusøren?
Jeg fortalte dig det. Jeg har et ærinde i cheyenneterritoriet.
Jeg har fire timers dagslys tilbage. Jeg må af sted.
Mr. Bohannon...
Tekster: Lasse Glavind www.undertext.se